I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et stort kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
Så du det der?
Det er en, der kaster med pinde...
Hvad er der? Din fødselsdag fejres jo med jonglører og akrobater!
- Det må være en stor byrde... - Jeg er bare ikke imponeret.
- Jeg glæder mig. - Du er også et stort barn.
- Jeg er stadig klogere end dig. - Det hørte jeg godt!
Har du mistet noget, Geldred?
Jeg kan ikke finde vores særlige gave til prinsen.
Jeg tog den frihed at sikre mig, at gaven nåede sikkert frem.
Vi må sørge for, at det bliver en fest, prinsen aldrig glemmer.
Rådet vil sætte skatten op, men folket har det allerede svært.
Vi skal vel ikke tale om rådets anliggender i dag?
Tror du, at jeg ville glemme, at det er din fødselsdag i dag?
Jeg går ud fra, at der er arrangeret en stor fest i aften.
Der bliver holdt middag... Og så kommer der lidt underholdning.
- Jeg kan fortælle om det i morgen. - Pjat.
Som om jeg vil gå glip af min søns fødselsdag.
Jeg skal bruge en frivillig! Prins Arthur, nu har De en mulighed -
- for at demonstrere Deres tapperhed. Accepterer De udfordringen?
Naturligvis.
- Er det nu sikkert? - Nej, men jeg kan dårligt afslå.
- Vær ikke bange. Jeg rammer altid. - Det er godt at høre.
Se, det var da ikke så farligt.
Sovemidlet på æblet virker om et par timer.
Prinsen bliver forsvarsløs. Og så slår vi til...
- Så du var slet ikke nervøs? - Nej. Jeg er en rigtig kriger.
Og så lærer man at kontrollere sin angst...
Du så nu bange ud.
Det var godt at se, at min far hyggede sig.
Men han blev meget tavs til sidst. Jeg går ned til ham.
- Du kan jo ikke gå. - Påstår du, at jeg er fuld?
- Nej, men du burde ikke gå rundt. - Hvorfor ikke det?
Fordi du ikke har bukser på.
Godt set.
Vagter!
Farvel, Arthur Pendragon.
En kujon som dig kan ikke slå min søn ihjel.
Har du noget, du vil fortælle din søn, før jeg dræber ham?
Far?
Nej... Vagter!
Bliv hos mig.
Vagter! Vi har brug for hjælp.
- Min tid er inde. - Nej, du må ikke dø.
Du skal nok gøre mig stolt. Som altid før.
- Du bliver en stor konge. - Jeg er ikke klar.
- Du har været klar længe. - Nej! Jeg har brug for dig.
Jeg har ikke været en god far.
- Jeg satte pligten først. Tilgiv mig. - Lad nu være.
Men du skal vide én ting, Arthur.
Jeg har altid elsket dig.
Gaius...
- Kan du kurere ham? - Han er ramt i hjertet og bløder.
Du må kunne gøre et eller andet.
Det er desværre bare et spørgsmål om tid.
Jeg er ked af det, Arthur.
Vi har sporet morderen til Wenham i kong Odins land.
Han lejede morderen for at hævne sønnens død.
Du er i vores tanker, Arthur. Sig til, hvis jeg kan hjælpe på nogen måde.
Jeg sætter pris på din støtte. Tak, skal du have.
- Hvordan går det med min far? - Det er det samme.
- Hvorfor gør Gaius ikke noget? - Han kan intet stille op.
Er det sådan, man byder en gammel ven velkommen?
- Jeg ventede dig ikke. - Jeg har rigtig godt nyt.
Bedre end vi havde håbet på.
Uther er blevet dødeligt såret. Han ligger på sit dødsleje.
Ifølge Gaius har han kun et par dage tilbage.
Jeg håber, at mit ansigt vil hjemsøge ham.
- Hvordan går det med Arthur? - Han er ulykkelig.
- Vi slår til, mens han er mest sårbar. - Kongeriget svækkes med Uthers død.
Vi må vælge det rette øjeblik nøje.
Hvem ved, hvilke muligheder der byder sig?
Jeg er glad for alt det, du gør for ham.
Jeg gør det for sin skyld.
- Arthur... - Jeg magter ikke at se ham dø.
Jeg har så meget, jeg gerne vil tale med ham om.
Han må ikke dø.
- Hvad foregår der? - De våger over din far.
Folket viser deres sorg.
De opfører sig, som om han allerede var død.
De forbereder sig på det værste.
De har måske opgivet håbet, men det har jeg ikke.
Det er svært at acceptere, men...
Der er ikke noget at stille op.
Vi kan helbrede min far.
Hvordan?
Med magi.
- Vil Arthur bruge magi? - Han er desperat.
- Du overvejer det vel ikke? - Jeg ville lyve, hvis jeg sagde nej.
Du kan ikke risikere at afsløre dig selv.
Arthur kunne ikke kende mig, da jeg forestillede en på 80.
Sidst du brugte forældelses-magi, blev du næsten brændt på bålet.
Uther takker dig ikke for at helbrede ham med magi. Han lader dig hænge!
Uther skifter aldrig mening.
Men hvis Arthur lader sin far kurere, vil hans holdning ændre sig for altid.
Du ved udmærket, at trolddom er risikabelt.
- Men så behøver jeg ikke skjule mig. - Og hvis det ikke virker?
- Jeg kan ikke tillade det. - Prøv ikke at stoppe mig.
For det kan du ikke.
Det er et farligt spil, du spiller.
Det har jeg gjort, siden jeg kom til Camelot første gang.
Nu har jeg måske chancen for at ændre det.
Havde han noget nyt at sige?
Han har hørt om en troldmand fra skoven Glaestig.
- Gaius tror, at han kan hjælpe dig. - Følger han med mig?
Han har sagt det, han ved. Vi må finde ham selv.
Hvis du var mig, og det var din far...
Ville du så bruge magi for at redde ham?
Jeg ville gøre hvad som helst.
Gør hestene klar. Vi ridder ved daggry.
Arthur. Hvordan går det med din far?
- Der er ingen ændring. - Du har noget på sinde.
Jeg vil ikke gå bag din ryg.
Jeg har besluttet at bruge magi for at helbrede min far.
Jeg vil jeg bestemt fraråde. Det var magi, der slog din mor ihjel.
- Du kan ikke gøre det. - Foretrækker du, at min far dør?
Måske er hans tid ikke inde endnu.
Trolddom har givet os begge lidelser, men jeg kan ikke bare lade ham dø.
Jeg har bestemt mig.
Det ligner en kulsviers hjem.
Man kan jo ikke forsørge sig på magi.
Der er nok mange troldmænd i kul-branchen.
Skal du ikke med ind?
Vi skal ikke overrumple ham. Han får nok ikke så tit besøg.
Du er altid så bange. Skrig som en pige, hvis der sker noget.
Du skal nok kunne høre mig.
Hallo?
Her er ingen. Er du sikker på, at det er det rigtige sted?
Helt sikker. Han kommer nok om lidt.
Ham er gammel og kan ikke være langt væk. Vent indenfor.
- Hvorfor sneg du dig væk? - Jeg skal tisse.
Hvis du ikke vil kigge på, så gå ind og vent.
- Hvorfor skulle jeg kigge på? - Gå nu bare ind!
Lad, som om du er hjemme.
Miht dagena, bepecce me.
Adeaglle pisne gast min freondum ond min feonduml
- Dem... - Så mødes vi igen, Arthur Pendragon.
- Er De kommet for at slå mig ihjel? - Nej.
- Jeg kom til at slå en krukke itu. - De har altid været en klodsmajor.
Hvis De ikke vil slå mig ihjel, hvorfor er De her så?
Vel ikke for at slå min krukke i stykker?
Hvis jeg havde vidst, hvem De var, var jeg ikke kommet.
Jeg troede, at De ville bede mig helbrede Deres far.
- Hvordan vidste De det? - Jeg ved mere, end De tror.
Jeg ved, De ikke synes om min far, så jeg er nok kommet forgæves.
Tro ikke, at De ved, hvad jeg tænker!
Vil De da hjælpe mig?
De beder mig at redde en mand, der ville henrette mig?
Jeg ved, hvad jeg beder om, men De er min fars eneste håb.
De kan forlange, hvad De vil. Jord, guld...
Jeg vil ikke have Deres guld!
Jeg ønsker blot, at folk som mig får lov at leve i fred.
At troldmænd ikke bliver forfulgt.
Det er det eneste, jeg forlanger.
Det er prisen for Deres fars liv.
Jeg giver Dem mit ord. Det bliver ændret, når jeg bliver konge.
De behøver ikke at leve med angsten.
Så skal jeg nok hjælpe Dem.
- Vi ridder med det samme. - Nu?
- Min far bliver svagere og svagere. - Jeg har ingen hest.
- Merlin kan gå hjem. - Lader De Deres tjener gå til Camelot?
Så har jeg ikke lyst til at hjælpe Dem.
Jeg er ligeglad med, hvis hest De tager. Vi må skynde os.
Jeg skal plukke nogle sjældne urter først.
Jeg kommer til Camelot til aften. Sådan bliver det.
Jeg møder Dem ved den yderste port. Lov mig, at De vil komme.
Jeg sværger.
- De må lige vente... - Hvorfor det?
Alle de spørgsmål!
For en gangs skyld kan De vel gøre, som De får besked på?
Naturligvis...
Merlin?
- Hvad lavede du? - Tissede.
- Hele tiden? - Jeg var meget trængende.
Der er noget helt galt med dig.
Merlin! Jeg var begyndt at tro, at der var sket noget!
Bortset fra, at Arthur tror, at jeg har en abnorm blære, så gik det fint.
Så det vil sige, at du vil gennemføre det?
Arthur har lovet at gøre magi lovligt, når han bliver konge.
- Hvad hvis det går galt? - Jeg er altid i fare for afsløring.
Jeg må tage chancen.
Alle snakker altid om min skæbne. Det er måske det her, de mener.
Arthur har opsøgt en troldmand. Han vil helbrede Uther med trolddom.
Så må vi sørge for, at det mislykkes.
Seolforpræd apringe winstra, apringe yfele, apringe wip ealle gode cræfte.
- Den er kold. - Den er bundet til venstre hånds vej.
- Læg den om halsen på Uther. - Hvad gør den?
Al helende magi får den modsatte virkning.
Arthur besegler sin skæbne ved at forsøge at helbrede sin far.
- Han vil aldrig tilgive sig selv. - En knækket konge, er en dårlig konge.
- Jeg kan ikke finde trylleformularen. - Du kigger i de forkerte bøger.
Gwillem af Cambria var skør, men en bedre healer fandt man ikke.
Det har været en kold dag. Måske skulle du tænde op.
Langt om længe får du som fortjent, gamle ven.
- Brug kun fire dråber. - Bare jeg kan huske formularen.
- Stol på dig selv. - Merlin!
Du er nødt til at få ham væk herfra.
- Har du set min sløve tjener? - Nej, desværre.
- Hvor hulen er han? - Har du prøvet tavernen?
Han kommer til at fortryde, at han nogensinde blev født.
- Hvorfor lige tavernen? - Det faldt mig bare ind.
Find på noget andet en anden gang. Hvad som helst, bare ikke tavernen.
Held og lykke.
- Jeg troede ikke, De ville komme. - Jeg sværgede jo.
Vi har travlt.
Hvis jeg ikke tager fejl, så ligger paladset den vej.
- Jeg kan ikke ses med en troldmand. - Bryder De allerede Deres løfte?
- Jeg behøvede jo ikke leve i angst. - De har ikke helbredt min far endnu.
Når De har gjort det, skal jeg indfri mine løfter.
- Kan De ikke gå lidt hurtigere? - Man er ikke så hurtig i min alder.
- Jeg er nødt til at hvile mig. - Vi har ikke tid.
Måske kan De bære mig så?
Godt. Hvis det går hurtigere...
- Sparkede De mig? - Hvem er det, der spilder tiden nu?
Hurtigere!
- Træd af. - Vi har fået ordre til at blive.
Jeg sagde: "træd af"
- Vent... - Er der noget i vejen?
Far har lært mig aldrig at stole på magi.
De er blevet reddet flere gange af magi.
- Hvad fabler De om? - Jeg mener, at magien findes i alt.
Det er en del af verdens stof.
Hvordan kan jeg vide, at jeg handler rigtigt?
Jeg ved, at De har måtte lide på grund af magi.
Som så mange andre.
Men al magi og alle troldmænd er ikke ens.
Jeg vil bare vise, at magi kan bruges i den gode sags tjeneste.
Jeg håber, at De en dag vil se mig i et nyt lys.
Efencume...
Ætgædre...
Eala gastas cræftige.
Gestricle pis ilc forod.
Far...
Arthur!
- Hvad sker der? - Jeg ved det ikke.
Gør noget!
- Han er død. - Det kan han ikke være.
Far...
Hvad har du gjort?
- Det burde ikke være sket. - De sværgede.
De har slået ham ihjel!
Jeg slår Dem ihjel!
Jeg er ked af det, Arthur.
Kongen er død.
Trylleformularen virkede.
Jeg er helt sikker.
- Jeg ved ikke, hvad der skete. - Det gør jeg.
Den her hang rundt om Uthers hals. Den er forhekset.
Den gav formularen den modsatte effekt. Uther havde ikke en chance.
- Morgana... - Ja, det formoderjeg.
- Uther er død, ikke sandt? - Hvordan vidste du det?
Jeg kunne mærke hans smerte.
Det er vel en anledning, der skal fejres?
Arthur tager hans plads.
- Jeg fejrer først, når tronen er min. - Det bliver snarere, end du aner.
Arthur er ung og uerfaren...
Han rådspørger sin morbror. Jeg skal nok sørge for, at han fejler.
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg ville ønske, at jeg kunne have hjulpet.
- Det er mig, der har ansvaret. - Nej, det var ikke din fejl.
Jo, skylden er min og min alene.
Far bekæmpede magi i 20 år.
Jeg burde have vidst bedre.
Jeg var så arrogant...
- Det kostede min far livet. - Du gjorde det, du troede, var ret.
Troldmanden havde ikke ondt i sinde. Uther var trods alt døende.
- Måske kunne hans liv ikke reddes. - Det finder vi aldrig ud af.
Jeg har mistet begge mine forældre på grund af magi.
Det er det rene ondskab. Og det skal jeg aldrig glemme.
Lad ham sørge i fred.
Merlin?
Det er min skyld. Jeg slog ham ihjel.
Du slog ikke Uther ihjel. Det gjorde Morgana.
Uthers livsgnist døde, da hun svigtede ham.
Du må se fremad.
Efter Uthers død, skal Arthur overtage kronen.
Vi må håbe, at det bringer fred og stabilitet.
Magi er stadig ulovligt.
Jeg har vendt Arthur mod det for bestandig.
- Han får aldrig at vide, hvem jeg er. - Jo, den tid kommer.
Han kommer under større pres som konge.
Han får mere brug for dig end nogensinde før.
Vi kan ikke gøre mere. Kom, så går vi ned og spiser.
Jeg tror, at jeg venter her.
Merlin...
Det er morgen nu.
- Har du siddet her hele natten? - Jeg ville ikke lade dig være alene.
Du er en loyal ven, Merlin.
- Du må være sulten. - Hundesulten.
Det er jeg også.
Kom. Du må lave noget morgenmad til os.
Lover og sværger De -
- at regere Camelots folk ifølge deres love og sædvaner?
Jeg sværger.
Vil De gøre alt i Deres magt -
- for at lade lov, retfærdighed og barmhjertighed vejlede Dem?
Ja.
I kraft af mit hellige embede kroner jeg Dem, Arthur, til konge af Camelot.
Længe leve kongen!
Vi kan ikke stole på Borden.
- Hvad vil du? - Hjælpe dig.
- Vi ved, hvad han gemte. - Et drageæg.
Du vil ikke have, at ægget skal findes.
Dette er årtusindes store chance, Merlin.
Tekster: Katarina Øyangen www.undertext.se